Виктор Юго
От шест хилядолетия войната…

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

От шест хилядолетия войната

харесва на народите в света,

напразно бог с десницата си свята

звезди създава и твори цветя.

Небесният простор с лъчи от злато,

гнездото нежно и цветецът лек

не отстраняват лудостта, която

владее заслепения човек.

Победа кървава над враговете —

това е жребият, от нас мечтан;

наместо със звънци на вратовете

тълпи-стада вървят след барабан.

И кървавата слава с колесници

лети победно в облаци от прах,

прегазва всички майки мъченици

и всички страдащи дечица с тях.

Стремим се все към щастие сурово:

„Да мрем!“ Това е нашата съдба:

да имаме в устата си отново

вкуса горчив на бойната тръба.

Блести стомана, лагер задимява,

войникът, бледен, тръгва да руши,

топовният гърмеж възпламенява

невзрачните и мрачните души.

И всичко туй — за разни господари,

които подир всяка схватка зла

ще си разменят комплименти стари,

догдето гният вашите тела,

догдето из праха и треволяка

чакали, лешояди от леса

по костите ви ще тършуват в мрака

дали остават някакви меса!

И ни един народ не позволява

съседа му да бъде жив и здрав;

внушават ни във бой да търсим слава,

раздухват глупостта ни в бесен гняв.

Руснак е този! Сваляй го от коня!

Хърват е онзи! Огън бий, безспир!

Това е правилно. Защо пък оня

не носи син, а чието бял мундир?

Премахвам някого, подир което

изпъчвам гордо своите гърди,

защото той престъпник беше, ето:

посмял оттатък Рейн да се роди.

За Розбах и за Ватерло[1] ще трябва

да се мъсти! Човек е помрачен

и силата на разума отслабва,

сред сеч и мрак угасват ден след ден.

От ручеите може да се пие,

в гората да се вдишва аромат,

в мечти и обич да живеем ние,

но всеки готви смърт за своя брат.

Секат се, стръвно мушкат вдясно, вляво,

в борба се сплитат мишци, рамене

и ужасът с ръце се вкопчва здраво

във гривите на буйните коне.

А тук зората грее над простора!

Наистина се удивлявам аз,

че е възможно да се мразят хора,

догдето пеят птиците над нас.

[1] За Розбах и за Ватерло… — Места, където френската армия загубила сражения. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.